Ved du, hvad dit problem er? Du taler altid om X, men tænker på Y.
Du må lære at tale om Y. Glem X. X skal nok klare sig selv.
- Hvad taler du om? - Lyt til dig selv engang.
Lyt til, hvad du siger neden under det, du tror, du siger: Kontrol, kontrol.
Hvornår indser du, at intet kan kontrolleres? Vi lever i kaos.
Det er hovedelementet i alles liv.
Mack, se dig omkring. Alle på denne her parkeringsplads kæmper for at få kontrol.
Og ved du, hvad det er, de forsøger at kontrollere, hver eneste af dem?
De forsøger at kontrollere deres frygt.
- Tak for kampen, Davis. - Du er min bedste ven. Vi tales ved i morgen.
- Farvel, Mack. - Farvel, Vanessa.
Jeg har mere at sige om det her.
Hvordan kan det være, at når folk har succes på et område,
- så tror de, at de ved alt om alt? - Kør forsigtigt.
.. blive hørt angående det emne.
Missiler kan fremstilles billigere
og med større præcision og færre tab,
missionen, som en pilot skulle udføre og udførte i tidligere krige.
Og luftvåbnet er meget imod forandringer.
Far burde være her snart. Kampen er lige sluttet.
- Jeg troede, du læste til eksamen. - Det gjorde jeg. Jeg fulgte den i radioen.
Kan du hente mig i morgen klokken 16.30?
16.30 bag ved skolen? Jeg troede, du ville få en at køre med på et tidspunkt.
Jeg forsøger. Det er bare svært at arrangere at tage af sted på præcis samme tid.
Det er bare svært for mig at arrangere hele min eftermiddag ud fra at hente dig.
- Jeg arbejder i æIdrecenteret i morgen. - Hvis du ikke kan, prøver jeg at få et lift.
Det er lidt sent, men...
Tak. Mor, jeg tror, du trænger til at blive velorganiseret.
Og jeg gemmer mig i Honduras
Desperate mand
Send advokater, pistoler og penge
Pis! Det hele går ad helvede til
Okay!
Gud. Pis!
- Omstilling 349. Hvilken by? - Jeg har brug for vejservice på...
Jeg ved det ikke, lad os sige Inglewood.
Hallo? Gud.
Fandens!
Ja, Buckingham.
Men husk, at det er omkring en kilometer vestpå, tror jeg.
Bliv ved Deres bil. Vi er der om cirka 25 minutter.
Jo, men til den tid er jeg måske ligesom død.
Skal jeg ringe til politiet? Kan de hjæIpe?
Politiet?
Nej, der er ikke sket noget. Bare send vognen så hurtigt som muligt.
Vi er på vej.
Mayday. Vi går ned.
- Hej, mand, har du brug for hjæIp? - Lækker bil. Er det en japaner-bil?
- Ja. - Ja, du har brug for hjæIp,
eller ja, det er en japaner-bil?
Nej tak. Jeg har allerede ringet efter en slæbebil og politiet.
Har du ringet til politiet?
Ringede du til alle de mennesker på den der telefon?
Ringede du også til din mor?
- Han har haft travlt, mand. - Ja tak.
Det er en lækker bil, makker. Jeg kunne godt bruge en bil med telefon.
Du vil måske have et lift. Vil du låne vores startkabler?
Ja, mand. Hvad med startkablerne?
Han er nervøs. Hvad er du så nervøs for, mand?
Måske har han stoffer på sig. Måske er han bange for, at vi knalder ham.
Knalder hans røv.
Lad ham være!
Okay, bedste. Som du vil have det, skat.
Hvorfor stiger du ikke ud?
Vil du have Jimmy til at få dig ud derfra?
Sagt på en anden måde, vil du gerne ud af den bil nogensinde igen?
Hvad vil I? Vil I have min pung? Vil I have mit ur?
- Det er et møgur. Bare tag det. - Jeg vil have, at du stiger ud af bilen.
- Kom nu! Lad os få det overstået! - Nu, røvhul.
- Hvem afjer ringede efter slæbebilen? - Det var mig.
Det er den her. Den gik bare pludselig død.
Det var mig, der ringede.
- Det var det vist, hva'? - Ja.
Vi havde det lige så hyggeligt, mand.
Er det batteriet?
Stoppede du, og så ville den ikke starte igen?
Nej. Den gik bare pludselig død.
Vi er nødt til at tage den med.
- Røvrender du mig, mand? - Klart, han gør. Du sagde det selv.
- Præcis. Det er det, han gør. - Passer det? Røvrender du mig?
Nej. På ingen måde.
Jeg udfører mit arbejde, gutter. Sådan her tjener jeg mine penge.
Jeg kører bare ud og gør mit arbejde.
Jeg vil have det til at gå så glat som muligt.
Jeg vil ikke gøre det sværere, end det er i forvejen.
Gider du sikre dig, at den er i frigear, og at håndbremsen er sluppet?
Det er noget pis, mand. Han tager pis på os.
Ja, mand, hvad sker der? Det her er langt ude.
Sæt dig ind. Du kører med mig.
- Taler jeg til dig? - Vi bestemmer alle sammen, hvad der sker.
- Så forsøg ikke på noget pis. - Ja, mand, rend mig!
Taler jeg til den rette mand?
Det tænkte jeg nok.
Hør her, jeg må bede dig om en tjeneste.
Jeg må bede dig om at lade mig gøre mit her.
Den her vogn er mit ansvar.
Nu, hvor bilen er på slæb, er jeg også ansvarlig for den.
Hvis der sker noget, går det ud over mig. Forstår du, hvad jeg mener?
Tror du, jeg er dum? Bare svar mig på det først, så kan vi tale sammen.
Jeg ved ikke noget om dig, du ved ikke noget om mig.
Jeg ved ikke, om du er dum eller et eller andet geni.
Men jeg ved en ting, jeg skal af sted, og du har pistolen.
Så jeg beder om en tjeneste for anden gang.
Lad mig gøre mit.
Jeg vil gøre dig den tjeneste.
Og jeg forventer, at du husker det, hvis vi nogensinde mødes igen.
Men først skal du svare på en ting til, og du skal svare ærligt.
Beder du om en tjeneste som et udtryk for respekt,
eller beder du mig om en tjeneste, fordi jeg har en pistol?
Det er ikke meningen, at verden skal fungere sådan her.
Måske ved du det ikke, men det er ikke meningen, at det skal være sådan her.
Jeg burde kunne udføre mit arbejde uden at skulle spørge dig om lov.
Den fyr burde kunne vente i sin bil, uden at I stjæler fra ham.
Alt burde være anderledes, end det er.
Hvad er dit svar?
Havde du ikke den pistol, havde vi ikke den her samtale.
Det tænkte jeg nok. Ingen pistol, ingen respekt.
Derfor har jeg altid en pistol.
Tak.
Du reddede mig.
Vi var begge to heldige. Det kunne være gået anderledes.
Hvad sker der med verden?
Det her område er blevet det rene lort.
Det her land er blevet det rene lort.
Min søster og hendes børn bor her i nærheden.
Hør her, ingen er interesserede i dit lille bileventyr.
Vi taler om min kommende operation. Hvor kom jeg fra?
- Tager du ud til Grand Canyon? - Gå ikke glip af Yosemite.
Hvis du tager ud til krokodillefarmen uden for Tallahassee, så hils Ivar Woody.
Hej, mor.
- Hej, skat. Hvordan går det? - Jeg er okay.
- Hvad er klokken? - 23.30.
- Hvad så? - Hvad så?
Kelley skal være pigespejder næste år.
Jeg skal købe hende en uniform.
Jeg går i seng.
- Sov godt, skat. - Godnat, mor.
Lakers spillede ikke sammen.
Men et stærkt forsvar og hurtigt spil
har kastet LA tilbage i den seriøse konkurrence i vesten.
De er nu blot halvanden kamp efter Blazers.
Magic var på toppen og lagde alt i kurven. Dennis Scott scorede seks gange i træk.
Dunleavy bad om time-out. Hans hold var bagud med ti.
Her misser Earvin Johnson oplægget. Divac får ikke fat i returbolden. Magic overtager.
Her er det Sam Vincent fra Orlando. Tre mod en. Iceman.
Jerry Reynolds overløber Teagle. Matt Guokas har gjort det godt.
- Hallo? - Hallo?
- Hej med jer. - Mack. Hvad er der galt?
- Ingenting. Jeg er okay. Bilen gik i stå. - Hvorhenne?
- Nede ved Forum. - Pis.
- Roberto. - På Manchester?
Nej. Som en anden idiot tog jeg en genvej og kørte helt forkert.
- I har aldrig været, hvor bilen brød sammen. - Pis! Er du sluppet derfra?
- Ja, jeg er på en benzintank. - Godt.
Du er heldig, at du slap derfra i live.
- Roberto, kan jeg få lov? - Vi ses i morgen, far.
Godnat.
- Skal jeg komme og hente dig? - Nej. Hvis det bliver sent, tager jeg en taxa.
Jeg fortæller dig om mit eventyr i morgen tidlig.
Eventyr? Mack, hvad skete der? Er du okay?
Jeg har det fint. Gå bare i seng, skat.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Hej.
Man kan svømme i havet hver eneste dag uden problemer, ved du.
Så pludselig en dag støder man ind i den store haj.
Den store haj hader ikke en. Han har slet ingen følelser for en.
Man er bare mad for ham. Man hader heller ikke en burger, vel?
De drenge tidligere, de har intet at miste.
Hvis du tilfæIdigvis svømmer ind i en af dem, tja...
Det er sikkert ikke værd at bekymre sig om. Det er ligesom et flystyrt.
Sikke en trøst. Jeg er glad for, du bragte det på bane.
Der er bare så mange måder at dø på.
Især i den her by.
Jeg er overrasket hver dag over, at nogen overlever.
Andre dage tænker jeg, at folk måske ikke er så skrøbelige.
Livet har altid været rimelig brutalt, og folk lever bare videre.
Har du nogensinde været ude ved Grand Canyon?
- Jeg har altid gerne villet. - Jeg har været der.
- Det tager kun ni timer herfra. - Ja. Vi havde planlagt at tage vores søn med.
- Hvor gammel er han? - 15.
Han gider sikkert ikke at tage med nu.
Han tager sikker med sine venner og sin kæreste nu. Det tog er kørt.
- Hvad hedder han? - Roberto.
Efter Roberto Clemente.
Virkelig?
Tag til Grand Canyon.
- Smukt, hva'? - Der er godt nok skønt.
Men det er ikke det. Man kan sidde helt ude på kanten. Det gjorde jeg.
Jeg gjorde det hele. Gik ned i den, overnattede der.
Men den største oplevelse var at sidde på kanten til det store, gamle sted.
De klipper. De klipper og sten er så gamle.
Det har taget så lang tid for det at komme til at se ud, som det gør. Og det er ikke færdigt.
Det sker, mens man sidder og kigger på det.
Det sker nu, mens vi sidder her i denne her grimme by.
Når man sidder der på kanten, indser man, hvor ubetydelige vi mennesker er.
Tænk, at vores store hoveder bilder os ind, at vores handlinger har betydning.
At vores tid her på jorden gør nogen forskel for de klipper.
Vi har været her et splitsekund, hele menneskeheden.
Og én af os? Det er så lille et tidsrum, at det ikke har noget navn.
- Forsøger du at gøre mig i godt humør? - Ja.
De klipper grinte ad mig, jeg kunne mærke det.
Mig og mine bekymringer. Det morede virkelig Grand Canyon.
Ved du, hvordan jeg havde det? Jeg føIte mig som en myg, der lander på røven af en ko,
der tygger drøv ved en vej, man kører ud ad med 100 kilometer i timen.
- Det er lille. - Ja. Det er lille.
Jeg hedder Mack.
Simon.
Jeg sagde venstre!
- Din spytslikkende so! - Undskyld, hr. Jeg må have hørt forkert.
Væk, dit sølle røvhul!
Jeg sagde, I skulle sidde stille!
- Hvor er klippet? - Hvilket klip?
- I har taget klippet ud. - Hvilket klip er det?
Pengeklippet. Buschaufførens hoved.
Hjernen på ruden-klippet. Indvoldene på skyggen-klippet.
- Vi tænkte, vi ville vise dig det uden... - Sæt det ind igen. I skal ikke vise mig noget.
Du behøver det ikke. Du giver det ikke engang en chance.
Hvordan skal bakspejls-fidusen fungere uden det?
Er jeg den eneste, der respekterer manuskriptet?
Jeg må hjæIpe børnene på bussen.
Nå ja, rådgiveren i praktik.
Når jeg kommer tilbage fra lejren, vil jeg øve min kørsel, hver gang jeg er i bilen.
Det giver mig en måned at slappe af i.
- Hav det godt, min dreng. - I lige måde.
Jeg skal nok skrive.
15 sekunder til at fortælle mig alt det moderlige en gang til.
Solcreme, hat, piller mod allergi, sommerlæsning, tandtråd.
Hold øje med poison oak, skovflåter,
bjørne, drager, epidemier.
Vær forsigtig, okay? Skriv, hvis du får brug for noget.
Mor, jeg skal på lejr, ikke i hæren.
- Jeg elsker dig, skat. - I lige måde.
Hav det godt.
Han flytter hjemmefra, farvel.
Jeg smutter. Er du okay?
Jeg ringer senere.
Okay, Robby. Er du klar til et eventyr?
Vi to skal nok lære den her by at kende.
- Du styrer. - Okay, mor.
Pis! Du skræmte mig fra vid og sans.
- Rolex'et. - Bilen? Vil du have den? Tag den.
Idiot. Jeg sagde, jeg ville have uret.
- Blødningen er under kontrol. - Med nød og næppe.
- Hvad har vi her? - Skudsår i låret.
Knogle-, muskel- og arterieskader.
- Er han ved bevidsthed? - Skiftende. Han er vist ved bevidsthed nu.
Sartorius alvorligt beskadiget, forreste gracilis og rectus delvis læderet.
Femoralarterien?
Du godeste, sikken redelighed. Blev lårbenet bare knust?
Undersøg, om det er muligt at redde benet.
Du har sæbehår.
Hvad er det?
Ja, jeg ved det.
Sådan. Så kan du se det hele.
R'S BABYTØJ
Hvor er den tå?
Her er den. Se engang.
Den kommer til at klæde dig godt, det er jeg sikker på.
Jeg ved det. Kom her.
Upsedasse.
- Hvem er næste? - Mrs Flores og hendes tre sønner.
- Hvem mere? - Klokken 16.30, Mr Duk.
- Mr Duck? - Mr Duk.
Mr Daffy Duk?
Du er forfærdelig.
Det er derfor, jeg ikke kan holde dig ud.
- Hallo? - Skat?
- Hej, Mack. - Hvordan går det?
- Godt. Jeg har haft en god dag. - Hvorfor hvisker du?
Hvisker jeg? Jeg føler mig nok bare stille. Jeg sidder ude i haven.
- Jeg har talt med Davis. - Hvordan har han det?
Forfærdeligt. Kuglen rev åbenbart alting over.
Det kommer til at tage lang tid at komme over, og han kommer måske til at halte.
- Hvor forfærdeligt. - Jeg kan dårligt høre dig.
- Jeg sagde, det er forfærdeligt. - Ja.
- Hør, vil du stadig ud i aften? - Nej, det kan vi ikke. Jeg har ikke lyst.
- Jeg laver noget her. - Det lyder godt. Jeg må løbe.
- Mack, arbejd ikke sent. - Nej.
Hej, skat.
Surprise, surprise.
HALLO.
HEJ FAR!
HVAD SKER DER?
Hvordan har min pige det i dag?
STADIG DØV.
Hvorfor er du ikke
ude på en date, smukke?
KLOKKEN ER KUN 9.30 I DC.
JEG DANSER IKKE HELE NATTEN PÅ HVERDAGE.
Hvordan går det med skolen?
Nå?
- Helt ærligt, gør det ikke værre, end det er. - Dee, ingen ved mindre om mænd end mig.
Du klarer dig fint.
Lad mig spørge dig om en ting. Er du glad for ditjob?
- Jeg ved, hvad du vil sige. - Det kan du vinke farvel til.
Det slår aldrig fejl. Jeg forsikrer dig, det ender med, at du mister ditjob.
Og ikke fordi du er fruen i det store hus.
Det tror jeg ikke. Det ønskerjeg ikke. Hav lidt tillid til mig, gider du?
En af de ting, jeg elsker ved ham, er hans hengivenhed over for sin kone og søn.
Du er så fuld af pis, ved du godt det?
Du ved det nok ikke selv, men det er du.
Du siger det, som alle siger i starten.
Jeg har set det mange gange, søde.
Hvis han er så hengiven over for sin kone, hvad laver han så sammen med dig?
- Han har ikke lavet noget. - Du sagde, I holdt i hånden i dag.
Og hvad så? Jeg skulle ikke have fortalt det.
Du er nødt til at fortælle det til nogen. Så du ved, det er sket.
Ellers er det fandens ensomt.
Vi må gøre det helt forkert.
- Hvilket? - Kærligheden.
Berøring.
Hvor der er en, der rører en, rigtig dejligt og blidt.
- Det behøver ikke at være så blidt. - Nej, nej.
Jane, føler du nogensinde, at du er så tæt på
at blive komplet hysterisk 24 timer i døgnet?
Halvdelen af de folk, jeg kender, har det sådan.
De heldige har det sådan.
Resten er hysteriske 24 timer i døgnet.
- Claire, jeg er hjemme. - Hej, Mack.
Du har ikke hentet posten. Der er noget fra Carol.
Mack, kom herop. Jeg vil vise dig noget.
Er der noget galt?
- Hvis er det? - Er hun ikke smuk?
Er det Wilsons barn?
- Hvem? - Jeg ved det ikke.
- Hvad mener du? - Jeg ved ikke, hvem foræIdrene er.
Hold nu op, Claire. Jeg gider ikke gætte. Hvor kommer hun fra?
Nå? Hvordan hænger det sammen?
Jeg fandt hende. Jeg var ude at løbe og hørte gråd og kiggede under buskene...
- Vent. Hvor var det henne? - På Carmelina, lige henne om hjørnet.
Jeg kiggede under buskene, og der lå hun.
- Hvornår skete det? - I morges.
- I morges? Hvad tid? - Omkring 9.30, tror jeg.
Hvad sagde politiet?
Jeg gætter på, de ikke sagde: "Mm?"
Så mit næste gæt er, at du ikke har ringet til politiet.
Claire, barnet kan være kidnappet, og nogen har måske ledt efter det hele dagen.
Det tror jeg ikke. Det kunne jeg se. Men jeg hørte nyheder. Der var ingenting om det.
De har måske ikke offentliggjort det. De venter måske på at høre fra kidnapperne.
Den baby blev ikke kidnappet, det ved jeg, Mack.
Den baby blev forladt af sin mor og har brug for en ny.
- Er du okay? - Jeg har det fint.
Du ved godt, vi er nødt til at ringe til politiet nu, ikke?
SelvføIgelig, Mack. Jeg har ikke mistet al fornuft.
Jeg ville bare have, at du så hende, så jeg ventede, til du kom, ikke andet.
Hun er så smuk.
Jeg ville bare have, at du så hende.
Jeg sagde jo, hun ikke var kidnappet.
Jeg sagde: "Min gode mand, den bil er mindre værd, end det koster at få den fjernet. "
Men han var ligeglad. Han sagde: "Den har affektionsværdi!"
Hvad er der så sjovt ved det? Det havde den måske.
- Måske fik han sit første knald i den. - Otis, var din mund.
- Hvad sagde han, mor? - Ingenting, skat. Bare hent den forlorne hare.
Det var også bilen, han sad i, den første gang han blev skudt.
Er du gal! Han har haft det sjovt i den bil!
Skal vi spille Rundt om jorden, onkel Simon?
- Det er sengetid, lille pige. - Et spil. Kom nu, mor.
Du sagde, vi kunne spille et spil.
Et spil, mor, kom nu.
Pyjamas på og børstede tænder. Af sted.
Forbered dig på at få slag, brormand.
Vil du ikke blive hjemme med din onkel?
Jeg er nødt til at gå. Jeg skal mødes med nogen. Hav det godt, Simon.
- Fra skuldrene! Du kan stadig! - Det er ikke ovre endnu, min egen.
Jeg er snart tilbage, mor.
Kan folk stadig bokse? Har de stadig kraft i næverne?
Det ville jeg ønske. Hver gang man vender sig om,
er der en idiot, der hiver noget op af lommen, og så er løbet kørt.
Du ved, jeg aldrig har været efter dig, ikke?
Jeg elsker dig, Otis. Og jeg elsker min søster.
Hun skal ikke igennem mere ondt, end hun allerede har været.
Hun lider hver eneste aften, indtil du er hjemme.
Vi taler ikke engang om det mere. Når vi er sammen, forsøger vi at hygge os.
Hvis vi ikke taler om det, hvorfor skal du så? Det ændrer ikke en skid.
Er du sikker? Måske kan vi gøre noget ved det sammen.
Hvad, mand? Finder du på noget, som ingen andre her har tænkt på?
Vi ses, Simon.
Mange er kommet ud af det, Otis.
- Jeg vil ikke ud af det. - Pis med dig.
Uden mine drenge, er jeg ingenting. De holder af mig, mand.
Vil du være bandemedlem som 25-årig?
Pis.
Jeg bliver aldrig 25.
Jeg smutter.
Jeg ringer fredag.
Kør forsigtigt.
Der er nok en, der er lysvågen. Lod nogen dine gardiner være trukket fra i aftes?
Jeg bad om det. Jeg ville se det her.
Englenes by.
Jeg har set lyset.
VASK MIG, RØVHUL!
VIL ARBEJDE FOR FØDEN
Jeg kommer lige om lidt.
Hej, Jackson.
Lad mig se den albue. Kom nu, bare hurtigt.
Jeg vil se, om det er lige så slemt som mit knæ.
Det er bare en skramme, mand. Mit knæ var virkelig slemt. Det der er bare halvslemt.
Skubbede Adam dig?
Skal vi tale med ham?
- Hvorfor ikke? - Han er en idiot.
Måske, men vi kunne tale om det.
Har du haft en dårlig dag?
Fik du brev fra din mor i dag?
Skrev hun, at hun savnede dig?
Det skrev min mor altid. Det drev mig til vanvid.
De elsker en så meget, at de ikke ved, at man får det rigtig dårligt af det.
Jeg savnede min mor så meget det første år, jeg var her.
Og da hun så skrev, at hun savnede mig, føIte jeg mig så ensom.
Er det sådan, du har det?
Jamen, du har mig.
"Du må ikke fortælle ham det. " Harlan fortalte det alligevel. Det er typisk Harlan, ikke?
Han ville kun have tiet, hvis jeg havde bedt ham sige det.
Jeg tror ikke, jeg orker at tale om Harlan igen i aften.
Jeg har tigget dig om at slippe af med ham i otte år.
Skal jeg bare starte en ny immigrationspraksis alene?
Den aften, hvor jeg troede, de drenge ville dræbe mig, indså jeg,
atjeg hader den fandens immigrationsret.
Nej, du gør ikke. Du kan lide det, og du er god til det.
Det, du hader, er at være partner med en idiot som Harlan.
- Vi behøver ikke at diskutere det. - Måske er der noget andet i dit liv, du hader.
Hvad sagde du?
Når en person tror, at han er ved at dø, virker alting som tidsspilde.
- Det var ikke det, du ville sige. - Så behøver jeg jo ikke sige noget.
Hør, Mack, jeg ved ikke engang, hvad jeg vil sige fra det ene øjeblik til det næste.
Verden giver ingen mening mere. Hvad foregår der?
Babyer ligger rundt omkring på gaden. Folk bor i papkasser.
Der er folk, der er parate til at skyde en, hvis man kigger på dem.
Og vi vænner os til det.
Verden er så sindssyg, og det får mig til at overveje alle de valg, vi har truffet.
- Du godeste. - Hvad?
Pis!
Lad os se, hvad du...
Fandens! Det gør ondt!
- Hold den oppe. Læg pres på. - Pres.
- Du er nødt til at få det syet. - Nej. Virkelig? Jeg tror ikke, det er så slemt.
Lad mig se. Tag den af.
- Se engang. - Vand på.
- Det er, hvad der sker, når du råber ad mig. - Aldrig igen, skat.
Måske er du lidt mere forstående, næste gang jeg brokker mig over mit liv.
Her. Lad mig.
Jeg finder min pung. Jeg kører dig på St John's hospital.
- Du må hellere sætte dig ned lidt. - Jeg tror ikke, det skal syes.
Mack, er du bange for et par sting?
Jeg er ikke bange for noget. Jeg synes bare, vi burde diskutere det.
Du laver sjov, ikke?
Går du i chok?
Jeg hader bare at se mit blod flyde ud af mig på den måde. Har alle...
JordskæIv!
Stort et. Lad os komme ud. Løb!
Burde vi ikke...?
Jeg er ligeglad!
- Undskyld. Jeg brokker mig aldrig igen. - Helt sikkert.
- Nej. Jeg sværger. - Du har glemt det i morgen.
Mærkede du det? Jeg tror, der kommer en efterrystelse.
Sally! Faldt din lysekrone ned igen?
- Nej. - Godt!
Hvad er der galt?
Det er Byron. Jeg ved ikke, hvad der er galt med ham. Jeg har ringet 112. Der er optaget.
- Jeg ved ikke, hvad der sker. - Det skal nok gå. Vi kommer nu.
- Han bløder! - Nej. Det er Mack.
Kom nu.
Ja. Jeg skal bruge en ambulance med det samme. Avondale 222.
Hvad?
Ja.
Mand. 79.
Hjerteanfald måske.
HEJ MACK
Herovre! Kom!
Giv mig flyvende fem!
AFGANGE
Mack, vågn op.
FortæI mig det igen. I har babyen derhjemme nu?
- Mack, det er da skønt. - Nej, det var ikke det, jeg sagde.
- Nej, Claire vil adoptere barnet. - Claire er så fantastisk.
Hvad er problemet så? Man kan ikke bare beholde alle de babyer, man finder.
- Er der ikke en lov om sådan noget? - Der er en proces, man kan gå igennem.
Og Claire er allerede begyndt at indsamle formularerne.
Hun er den mest selvrealiserede person, jeg nogensinde har mødt.
Ja, i denne uge.
- Hjem, kære hjem. - Mr Davis.
Hejsa, Leonard. Godt at se dig. Okay, bare smid mig ind.
- Bare vip mig tilbage og vip mig ind. - Jeg tjekker lige bilen, okay, søde?
Vi ses derhjemme, okay, Tony?
Mabel, jeg vil aldrig glemme vores tid sammen.
- Som du ved, er mit navn Esther. - Min mor hed Esther,
og da du har været sødere, end min mor var, har jeg givet dig et bedre navn.
Når jeg tænker på oplevelsen, der ændrede mit liv, vil jeg tænke taknemmeligt på dig.
Du er meget venlig. Husk nu, hvis du begynder at mærke det trykke derinde,
så er det på tide at få drænet det for pus.
Jeg elsker, når du taler sådan om pusset!
Har du ikke en yndlingsvelgørenhed at give dem til? Et yndlingsbarn?
En yndlingshest? Det ligner mig slet ikke.
- Jeg er notorisk nærig. Spørg alle. - Det er sandt.
- Farvel, Davis. - Okay, et knus. Kom nu.
Sådan.
- På gensyn. Farvel. - Tag det med ro.
Leonard, få mig væk herfra.
FortæI mig så om den livsændring.
Det er ikke en livsændring. Jeg havde en slags vision,
en indsigt, men jeg vil ikke tale om det.
- FortæI ham det. Han er din bedste ven. - Vi taler om hans nye baby.
Desuden, hvis man taler om ting, så får man måske ikke gjort det.
- Det har aldrig været dit store problem. - Er det rigtigt?
Claire vil altså have den baby, men du er ikke så lun på idéen.
Og det er ikke, fordi du ikke kan lide børn.
Roberto er måske det bedste, der nogensinde er sket i dit liv. Men han er 15 nu.
Han er stort set færdig med jer. Han flytter hjemmefra.
Du troede, I ville få friheden, som I havde i starten afjeres ægteskab, tilbage.
Sagen er, at du føler, at du æIdes alt for hurtigt.
Det sidste, du havde forestillet dig, var en ny familie
med al det skrigeri og bleer og medføIgende baby-baggage.
Hvorfor begynde forfra, når du overvejer, om du gjorde det rigtige den første gang?
Davis! Du er forfærdelig!
Det her er så tidsbesparende i forhold til en normal samtale.
Da du er besat af, hvad der sker, og hvorfor du lader det ske,
hvordan kan du så overtage en ny baby, som kan komme hvor som helst fra
og kan have alverdens sundheds- og følelsesmæssige problemer?
Og aldrig har bedt om at blive overtaget.
På den anden side...
Skat, hvad er der i vejen?
Mens vi har et øjeblik, kan du måske forklare mig noget, jeg aldrig har forstået.
Hvad er teorien bag den her lommetørklæde-vane?
Man pudser næse i det, man putter det i lommen,
og når man ser nogen, der er kede af det, giver man dem denne gave fra ens lomme.
Og de skal være taknemmelige, mens de tværer det ud i hele ansigtet.
Hvis jeg siger det, tror du, det handler om dig.
Men det handler slet ikke om dig, men du vil ikke tro det, og så går du i forsvarsposition.
Hvis du ikke vil tale om det, skal du ikke tvinge dig selv.
Det er, fordi jeg vil have børn.
Og jeg er ligeglad med, hvor rådden verden er. Men jeg er så langt fra at kunne få dem.
Jeg er sammen med dig. Du vil ikke have børn med mig.
Vi bliver ikke engang gift. Så jeg kan ikke engang forsøge at få dem.
Jeg er nødt til at forlade dig og finde en, som jeg kan holde ud.
Og selv da ved jeg ikke, hvor let det bliver.
Jeg har måske svært ved at blive gravid efter alt det, jeg har udsat min krop for.
Måske skulle jeg hoppe ud her. Jeg kan få en taxa.
Hvorfor, Mack? Du er også min ven, ikke?
Hvem siger, vi aldrig bliver gift og får børn?
Kom så, skat.
Hej, hvordan går det?
Jeg ved ikke, om du kan huske mig.
SelvføIgelig, mand.
- Mack, ikke? - Jo.
Jeg kunne ikke genkende dig først.
Jeg ringede og fik at vide, at du ville komme tilbage omkring nu.
Jeg ville takke dig igen for forleden aften.
Det har du gjort.
Hør, må jeg give morgenmad eller et eller andet?
Klart. Øjeblik.
- Spiller du basketball? - På high school. Jeg var sjette mand.
Også mig. Sjette mand, indtil det sidste år, så begyndte jeg.
- Er det rigtigt? Center eller forward? - Forward. Jeg var ikke stor nok som center.
- Det må have været noget af et hold. - Vi havde Oscar Benson på holdet.
Hvor vildt. Du må være rimelig god.
Jeg spillede ikke det samme spil som Oscar.
Forleden, jeg ved ikke, om du var i fare ud over for at miste din tegnebog.
Jeg reddede ikke dit liv, så du skal ikke tro, at du er nødt til at tale med mig.
En morgen, for omkring tre år siden, var jeg på vej til et møde
i Mutual Benefit-bygningen på Wilshire, på Miracle Mile.
Jeg elsker det navn - Miracle Mile.
Det er bygningen over for amtets kunstmuseum.
Jeg tænkte på mødet, jeg skulle til. Jeg bekymrede mig faktisk om det.
Jeg var på vej ud over kantstenen.
En fremmed greb fat i mig og rev mig tilbage, idet en bus susede lige forbi min næse.
Jeg mener, den optog pladsen i verden 15 centimer fra min næse.
Jeg ville have været en våd insektplet på den bus.
Jeg ville ikke have mærket noget, det ville have været forbi så hurtigt.
Jeg takkede den fremmede, en kvinde med en baseball-kasket,
men jeg var helt fortumlet.
Da jeg takkede hende, sagde hun: "En fornøjelse. "
Først i sidste øjeblik opdagede jeg, at kasketten var fra Pittsburgh Pirates,
- mit yndlingshold, siden jeg var lille. - Roberto Clemente, hva'?
Ja. Jeg har aldrig glemt tanken om, atjeg skulle have takket hende mere,
talt lidt med hende, et eller andet.
Hun greb fat i mig og rev mig tilbage fra kanten, helt bogstaveligt.
Hun ændrede alt for mig og for min kone og min søn,
og så gik hun bare videre ned ad Miracle Mile.
Hvorfor havde hun en Pirates-kasket på?
Det er usædvanligt klokken 9.00 på Wilshire, en kvinde med en Pittsburgh Pirates-kasket.
- Det er lidt mistænkeligt. - Du har mistet mig.
Jeg undrede mig senere,
var hun virkelig, du ved?
Var hun en virkelig person eller noget andet, sendt et andet sted fra
til at rive mig tilbage fra den kantsten?
Er det det, du tænker om mig?
Jeg kunne bare ikke lade det ske igen.
Jeg ville ikke bare lade dig forsvinde, som hun gjorde, og aldrig tale med dig.
Det virkede forkert at lade det ske to gange. Det er derfor, jeg generer dig.
Du generer mig ikke. Du giver morgenmad.
Godt.
Du har ret til at forsøge at finde ud af, hvad der forvirrer dig,
men det virker, som om du lægger mere i det, end der er.
Verden er et råt sted, men nogle gange er man bare heldig.
- Jeg tror på held. - Og nogle gange er man uheldig.
Hvis du er i live, kommer der til at ske dig forfærdelige ting
og måske også nogle gode, men du kan altid regne med det forfærdelige.
Hvis det ikke slår dig ihjel, er du der, når det rammer dig på en anden måde.
Tak, skat.
Nej tak.
Min far døde sidste år.
81 år gammel.
Det er lang tid at leve for en sort mand i den her by.
Han overlevede alle, han kendte. Han oplevede to hustruer og tre af sine børn dø.
Han havde et grimt, gammelt ansigt, der lignede en kuffert, der havde rejst milevidt,
helt ødelagt og bulet og mærket og plettet.
Han så ud, som om han havde gået på det ansigt i 80 år.
Når jeg kiggede på det ansigt og så al smerten i det,
alt det, han havde mistet, al smerten, han havde oplevet,
undrede jeg mig over, at han gad fortsætte, hvorfor han ikke bare gav op.
- Fandt du ud af det? - Nej. Jeg fandt aldrig ud af meget om ham.
- Jeg spurgte ham. - Hvad sagde han?
Vane.
- Har din søster etjob? - Hun er kassedame i Jon's.
Dér kan hun arbejde tæt på sin lille piges skole.
- Vil hun kunne overføres til en anden butik? - Det ved jeg ikke. Hvorfor?
- Jeg tænkte bare på noget. - Hvad?
Det virker som en umulig situation.
Man kan ikke leve sit liv vel vidende, at ens hus kan blive beskudt når som helst.
Det gør mange mennesker.
Jeg kender den her fyr, som har et lejlighedskompleks i Canoga Park.
Jeg kan måske skaffe hende noget derude til en meget rimelig pris.
Hør her, Mack, tak, men jeg er ikke sikker på, det er en god idé.
Okay. Jeg vil ikke tvinge dig til noget, hvis du ikke vil.
Måske vil du overveje det. Du behøver ikke at svare nu.
- Ja, måske. - Okay.
- Du har mit nummer. - Ja.
Hvad er grunden præcis? Jeg vil vide det af to årsager.
Jeg vil vide, om det er det, jeg tror,
og jeg vil sikre mig, atjeg ikke har fornærmet dig, for det er det sidste, jeg ville.
Du er godt nok speciel, mand.
Jeg ved det godt. Nogle gange lader jeg ting ligge, og så grubler jeg over dem senere.
Okay. Jeg tror, jeg synes, det er svært,
måske endda farligt at gribe ind i og rode ved andre menneskers liv.
Nogle gange er der en grund til, at de gør, som de gør.
Den er svær. Man skal ikke blande sig i ting, der ikke vedkommer en,
men man skal heller ikke altid lade være.
Var det det, du troede, det var?
Ja, det og, du ved,
den hvide fyr...
Er du hvid?
Hvad med Canoga Park? Det er rimelig hvidt, er det ikke?
Nej, ikke rigtigt. Tænk over det. Vi ses.
.. at forsøge at forstå, præcis hvad der blev åbenbaret for mig
for en pris af kød og knogler og dyrebart blod,
hvilket budskab jeg fik leveret
i en.38-kaliber-konvolut, jeg kunne åbne og læse og forstå.
Og det problem, de kvaler, jeg havde med at forstå det,
voksede i mig som feber.
Det summede rundt i mit hoved, til jeg ikke længere kunne sove
eller spise eller tænke på noget andet.
Det var lige så smertefuldt og virkeligt
som det fysiske sår, jeg kunne se på mit lår.
- Hvad? - Ingenting. Fortsæt. Jeg vil gerne høre det.
Jeg tænkte nok, at du, mere end nogen, ville have svært ved at tage mig alvorligt.
Fortsæt endelig. Jeg tager dig alvorligt. Jeg er ked af, hvad end du troede, du så.
Først når du fortæller, hvorfor du smilte.
"Åbenbaret. "
Du sagde: "Åbenbaret for mig". Undskyld.
Det var med vilje, min kære. Vi taler om en religiøs oplevelse.
Jeg siger måske "eder" eller den slags.
Davis, fortsæt endelig. Spændingen er uudholdelig.
Ved slutningen af denne lange, smertefulde aften,
mit hoved bankende i takt med mit dunkende sår,
kom det strålende, delikate morgengry.
Og jeg vidste, atjeg ikke kan producere den slags film mere.
Jeg kan ikke lave endnu et kunststykke, som ophøjer vold, blodsudgydelse og brutalitet.
Jeg kan ikke bidrage med én sten mere
til dette jordskred af umenneskeligt raseri,
som har hærget dette land som pest.
Det er en sammenblanding af metaforer, ikke? Ligegyldigt.
Jeg er færdig, kaput, fini.
Ikke flere eksploderende kroppe, eksploderende bygninger eller andet.
Ikke mere lort.
Davis, det er fantastisk. Du ved, hvordan jeg har det med det.
- Jeg har vist altid været ærlig over for dig. - Det må man sige.
- Du behøver aldrig at sige mere. - Jeg bifalder det.
- Har du fortalt studiet det endnu? - Glem studiet.
- Har du fortalt din manager det endnu? - Glem dem.
Du har hele tiden sagt, at der er en formue at tjene på film om livet.
Livskraften, skabelsen af liv, selve livsinstinktet.
Desuden rager penge mig en fjer.
Jeg har tjent mere i år, end min far tjente i hele sit liv.
Med mit forbrug løber jeg alligevel ikke tør for penge før om...
tja, 18 måneder.
Jeg vil gøre verden til et bedre sted for din nye bambina.
Hvad sker der?
Hvad sker der? Tja, lad os se.
Vi udfylder formularer, bliver vurderet,
vi er ved officielt at blive plejeforæIdre, hvilket er første skridt.
Vi...
Vi skændes, vi taler, vi...
flirter med en ægteskabelig katastrofe.
Mack og jeg er begge...
lidenskabeligt og utvivlsomt helliget vores egen position.
Claire, må jeg være helt ærlig?
Er det muligt, at det her sker, fordi Roberto er ved at bevæge sig videre,
og du tilfæIdigvis nærmer dig en vis alder?
I modsætning til hvad? Til at være vildt forelsket i denne baby,
som jeg havde i mit hjem i ni timer?
SelvføIgelig er det derfor, Davis.
Det er ikke så simpelt, men jo.
Men er det rationelt?
- Rationelt? - Fornuftigt, rimeligt for dig og Mack?
Tja...
Jeg er bange for,
atjeg virkelig er ligeglad.
Og det er i Canoga Park.
Et dejligt lille lejlighedskompleks, siger han. Han ejer den, hans kollega.
- Huslejen ville være meget rimelig. - Canoga Park?
Simon, er det ikke der, de hvide bor?
- Hej. - Hej.
- Kender du Jane? - Nej.
- Det er Mack. - Hej, Mack.
- Hej, Jane. - Vil du sidde ned?
Tak, men jeg skal noget ovenpå.
- Jeg har en af de dage. - Hvilken slags?
Jeg falder hele tiden i staver. Jeg kan ikke gøre noget færdigt i dag.
Ligesom jeg sagde, jeg skulle ovenpå, men jeg har ikke rigtig lyst, så jeg gør det ikke.
- Sid ned. - Tak.
Samtidig føler jeg mig meget fri, som om jeg er lidt rundtosset eller et eller andet.
Har I prøvet det?
- Det sker ikke så ofte, som jeg ville ønske. - Det er meget behageligt.
Hvad forårsagede det? Måske vil jeg prøve det.
Jeg stod op rigtig tidligt i morges. Nogle gange hjæIper det at være lidt træt.
Det er ikke så svært.
Jeg tog hen og mødte en fyr, som hjalp mig, da min bil brød sammen. Han kører slæbebil.
Jeg kan virkelig godt lide ham. Hans datter går på et døve-college i Washington DC.
Hans kone forlod ham. Han er lidt ensom. Men han virker afbalanceret.
- Det må være dejligt. - Ja, det ville være skønt,
hvis man kunne være nede over ting, men stadig have det okay med dem,
endelig acceptere, at man altid vil være ked af det det meste af tiden og ikke kæmpe imod.
Det ville nu også være rart ikke at være ked af det det meste af tiden.
Ja, men det er sådan, man får problemer, ved at ønske at være mere lykkelig.
- Jane, er du gift? - Nej.
- Kæreste? - Nej.
Har du lyst til at møde ham?
- Det ved jeg ikke. Hvordan ser han ud? - Hvor vigtigt er det?
- Rimelig vigtigt. - Jeg var bare nysgerrig.
Han er faktisk en meget flot, sort fyr.
Jeg ved ikke, om han er interesseret. Jeg ved ikke så meget om ham.
Hvordan vil du beskrive Jane?
På samme måde.
En meget flot, sort fyr.
Ja.
Mor, der er en mand her.
- Ja? - Goddag, Mrs Dotson.
- Det er en høflig lille dame, du har der. - Hvad vil du?
Jeg hedder Harvey Charles. Jeg kommer fra Ohio Continental forsikring. Her er mit kort.
Vi vil ikke tegne nogen livsforsikringer.
Det siger de fleste folk i starten. Vores police koster kun ti dollars om måneden.
Jeg er for ung og for flad til at tegne en livsforsikring.
Det drejer sig ikke kun om dig. Tænk på dine børn.
Jeg beder blot om en ting, Mrs Dotson, og det er dette.
Tag et kig på de her nyhedsudklip.
- Hvad er der med dem? - De viser, frygteligt detaljeret,
den høje rate af voldelige dødsfald forårsaget af bander og kriminalitet
i dit og omgivende områder. Må jeg give dig dem, så du kan kigge på dem?
Hør, Mrs Dotson, jeg vil ikke narre dig.
De her policer er billige, fordi udbetalingerne ikke er så store.
Men hvis der skulle ske et af dine børn noget, vil
- denne police dække begravelsesudgifter... - Kelley, gå ud i køkkenet.
- Hvad? - Gå.
Forsøger du at sæIge mig livsforsikringer til mine børn?
Det er dem, der står i forreste række. Det er dem, der er i fare.
Forsvind fra min terrasse!
Forsvind, sagde jeg! Forsvind fra mit hus, for helvede!
Bunden af listen. Hvem har brug for det?
South Carolina. Hvorfor overhovedet forsøge?
Behold babyen. Du har brug for hende, ligesom hun har brug for dig.
Det er stort for prisen.
Det er ikke smukt, men de holder det ved lige.
De har også deres bander herude.
Men de ejer ikke stedet. Ikke endnu i hvert fald.
Jeg tror, Kelley ville kunne falde til.
Deborah er virkelig forvirret.
Det er et stort skridt. Og jeg ved heller ikke, hvad jeg skal sige til hende.
Lige meget hvad, så tak, mand.
Undskyld.
- Er du Robertos mor? - Ja.
- Vi er Amandas foræIdre. - Jeg hedder Steve Fox. Min kone Cathy.
- Hej. Claire. - Vi er så spændte på at møde Roberto.
Vi føler, vi allerede kender ham fra Amandas breve.
Undskyld. Jeg er bange for, at Roberto ikke skriver så meget, som han burde.
- Vi er så glade for det med Thanksgiving. - Thanksgiving?
Det er så pænt afjer at lade Roberto tage til San Diego.
Det er jeg ked af. Du har måske nok ikke hørt alt om denne sommer.
Der begynder at tegne sig et billede.
- Der er mine foræIdre. - Hvem?
Kan du se ham med skægget?
Åh, nej. De taler med min mor.
De var glade for, jeg ikke var puertoricaner.
Fortalte Amanda ikke det i alle de mange, mange breve, hun skrev til sine foræIdre?
Jeg håber ikke, de er snæversynede.
- Ville du have fortalt mig om det? - Hvad?
Hvad der skete i løbet af sommeren.
På lejren? Lejren var okay.
- Jeg har savnet dig. Godt, du er hjemme. - Ja, i lige måde.
- Undskyld det med Thanksgiving. - Vi taler med din far om det.
- Er det i orden med dig? - Det sagde jeg ikke.
Men er du åben over for det?
Rolig nu.
Lad mig spørge dig om noget. Hvor åbensindet er du?
- Handler det om mit hår? - Nej. Det er noget ret stort.
- Om mig? - Kun delvis. Det involverer dig.
Skal du og far skilles?
- Hvorfor siger du det? - Er det det?
Nej. Absolut ikke. Hvorfor siger du sådan noget?
Ligner vi nogen, der er ved at blive skilt?
Det ved jeg ikke. Folk bliver det hele tiden, og de ser ud, som om de har det fint.
Jeg er vild med din far.
Har vi givet dig grund til at tro, at vi har problemer?
- Hvad ville du fortælle mig? - Vent lige lidt. Svar mig.
I virker bare begge to lidt ulykkelige en gang imellem.
Måske har jeg misforstået det. Det så bare sådan ud, inden jeg rejste.
- Virkelig? - Ja, men jeg er glad for, jeg tog fejl.
Det ville jo være forfærdeligt. Jeg håber, I aldrig bliver skilt.
Jeg er ked af, jeg sagde det.
Hvad var det, du ville fortælle mig? Hvad skal jeg være åbensindet omkring?
- Måske skulle vi tale om det senere. - Mor, det kan du ikke være bekendt.
Bare lad som om jeg ikke har sagt noget og fortæI det.
Din far og jeg taler om at adoptere en lille pige.
Hvad?
For aftenen.
Sikke en playboy, hva'?
- Lækker bil. - Tak. Den er gul.
SelvføIgelig er den gul.
Okay.
Jeg troede, du havde ændret mening.
Overhovedet ikke. Det er bare længe siden, jeg har gjort det her.
- Har du ikke været ude? - En lille smule.
Jeg kan bare ikke huske, sidst nogen arrangerede en date for mig.
- Blind date. - Ja.
Hvad synes du så indtil videre?
Indtil videre er det okay.
Jeg synes godt om det.
Jeg er bare lidt overrasket.
- Hvorfor? Hvad forventede du? - Nej, det er ikke dig.
Jeg er overrasket over, hvor nervøs jeg er.
- Også mig. - Ja?
Det er i orden. I det mindste ved vi så meget om hinanden nu.
Mack må have haft grund til at tro, at det ville fungere.
- Du må have kendt ham længe, hva'? - Jeg kender ham slet ikke.
Virkelig?
Jeg kender ham heller ikke særlig godt.
Det er underligt.
Måske er vi de eneste to sorte mennesker, han nogensinde har mødt.
Jeg tror, du er for hård ved dig selv. Du forsøger at hjæIpe.
Vil det redde den familie at flytte til Canoga Park?
Hvem siger, du skal redde nogen?
Måske er der mindre risiko for, at børnene kommer til skade. Hvem ved? Vi gør ikke.
De flytter ikke, hvis de ikke har lyst, og de er ikke dit ansvar under alle omstændigheder.
Du kender tilfæIdigvis ham, som ejer de lejligheder.
Hvad skal det ligne at sætte Simon sammen med en pige, jeg ikke kender?
Jeg gør de ting, og næste dag forundrer det mig.
Har det slået dig, at det ikke betyder særlig meget?
Hvorfor skal du være den eneste person på jorden, som altid handler rationelt?
Glem rationelt. Jeg er fuldstændigt ude af kontrol.
- Stop mig, før jeg slår ihjel. - Jamen, godt for dig.
Er du ikke træt af at forsøge at have kontrol hele tiden?
Det er jeg.
Mack, du tror, jeg vil have det barn, fordi jeg har et tomrum i mit liv,
eller jeg tror, jeg vil få et tomrum i mit liv, men det er ikke derfor.
Hvis der er, er det kun en del af det.
Det barn har brug for nogen, der elsker det og tager sig af det.
- Skal det være dig? - Der er en grund til, atjeg fandt hende.
Du kan afvise det, alt det du vil, men det vil jeg altid tro. Og det vil du sikkert også.
Du sagde, du troede, der var en grund til, at ham Simon dukkede op og reddede dig.
- Gjorde jeg? - Hvordan tror du, jeg har det med babyen?
Hvad hvis jeg ikke havde hørt hende? Hvad hvis ingen havde hørt hende?
Så ville vi have læst om det i Times. "Åh, du godeste. "
"En død baby blev fundet under buskene i Carmelina. "
"Åh, Mack. Jeg må være løbet lige forbi hende forleden morgen. "
Men det skete ikke. Jeg fandt hende.
Og måske reddede jeg hendes liv, ligesom Simon måske reddede dit.
- Hvad mener du? - Der er sket noget.
Du kan ikke gøre det om. Der er blevet skabt en forbindelse.
Det må gå sin gang. Derfor kan du ikke holde dig ude af Simons liv.
Det er som en kløe, man ikke kan lade være.
Claire, du taler om en livslang forpligtelse.
Jeg kommer ikke til have med Simon at gøre hele livet.
Hvordan ved du, at han ikke vil være din ven, til du dør?
Hvad hvis det er mirakler, Mack?
Måske har vi ingen erfaring med mirakler, og derfor er vi længe om at erkende dem.
- Jeg er ved at få en dunrende hovedpine. - Nej, du er ej.
- Er jeg ikke? - Jeg skal sige dig, hvorfor jeg afviser det.
- Vær så venlig. - Den er malplaceret.
Hvis jeg har ret, og vi har med mirakler at gøre,
så er det en malplaceret reaktion at få hovedpine ved tilstedeværelsen af et mirakel.
Jeg ved ikke med dig, men jeg synes, at ham Mack må være et geni.
- Tror du på skæbnen? - Jeg tror på held.
- Synes du, du skulle gå med ind? - Synes jeg, jeg skulle gå med ind?
Hvad synes du?
Jeg synes, den her aften er gået så godt, som den overhovedet kunne.
Jeg ville ikke friste skæbnen.
Er det i orden at ringe på dit arbejde?
Jeg vil se frem til det. Den her følelse vil jeg gerne have på arbejdet.
Hvordan føles det?
- Farvel, Simon. - Sig det igen.
Er du okay?
Er du sikker?
Vil du ikke køre ind til siden?
- Du så ham ikke komme, vel? - Jeg fatter stadig ikke, hvad der skete.
Du var formentlig heldig. Selv om det måske ikke virker sådan lige nu.
- Sikke en forskrækkelse. - Jeg græd, inden det skete.
Virkelig?
Normalt græder jeg ikke så nemt.
- Undskyld. - Du skal ikke undskylde.
Vil du ikke lidt ud? Gå lidt rundt og trække vejret? Du får det bedre.
Er du okay?
Så må jeg vist hellere blive.
Du vil nok ikke tale om det med en vildt fremmed.
Jeg er forelsket i en gift mand.
Vi har ikke haft en affære. Han ville ikke.
Vi tilbragte kun en nat sammen. En helt vidunderlig nat.
Synes du, det er slemt?
- Hvilken del? - Det hele.
Det er, hvad der sker.
- Behandlede han dig dårligt? - Det gør ondt.
Når man elsker en, og han ikke væIger dig,
det er slemt.
Sådan har han behandlet mig dårligt.
Gifte mænd er noget lort.
Per definition.
Er du gift?
Sig sandheden.
Nej, jeg er ikke gift.
Jeg har ikke fundet den rette.
Du kan ikke stoppe nu. Det er sidste omgang.
Jeg forsøger at få vejret.
Det var det hele. Vi gjorde det, mand.
Bare sæt det et sted.
- Det var det, skat. - Godt.
Jeg ved ikke, om han overhovedet bliver her i aften.
Lad os få en øI.
Det her er noget pis.
Hvad laver du, mand?
Ingen snak, hva'? Det er fedt nok.
Fedt nok. Du vil vist ikke have selskab.
Jeg troede, du talte til mig. Jeg troede, du sagde, jeg var noget pis.
- Jeg talte ikke til din ringe røv. - Hvem fanden talte du så til?
Talte du med dig selv?
- Hvad var det, mand? - Han var hurtig.
Han må være fra Beirut.
Dig! Stop med at løbe og læg hænderne bag hovedet.
På den igen.
Holdt!
Vend dig om og læg dig på maven.
- Hvad? - Ned, røvhul, og jeg mener nu.
Læg din højre hånd om på ryggen.
Om med den anden.
Ved du ikke, hvad "stop" betyder?
Hvor var du på vej hen i den fart, kammerat?
- Ingen steder. Jeg løb bare. - Løb fra hvad?
- Ingenting. Jeg bor her i nærheden. - Hvor?
- Det ved jeg ikke. - Du ved det ikke.
Hvad skal det betyde?
- Derovre, over for parken. - Hvilken park?
Det ved jeg ikke.
De havde nær skudt mig. Ser man en nigger her omkring,
skyder de først og stiller spørgsmåI bagefter.
Jeg bliver ikke her, det lover jeg dig! Jeg bliver fandeme ikke her!
Hvad så?
Ingenting. Jeg siger op.
Forklar.
Det er utåleligt. Jeg kan ikke mere. Det er sygt.
Jeg må videre.
Lad ikke, som om du ikke er lettet. Det ved jeg, du er.
Jeg vil ikke have, du stopper.
Ved du, hvad dit problem er? Du vil aldrig være den onde.
Du vil have, at alt, du gør, er okay.
Men det er det ikke. Hvis du ikke ønskede det her, skulle du ikke have bollet med mig.
- Undskyld. Det har jeg vist sagt før. - Men du mente det ikke.
Du er ikke rigtig ked af, at det skete, vel?
Er du?
Du har fornægtet mig på alle måder. Alt det, jeg ønskede, har du fornægtet mig.
- Jeg har hele tiden været ærlig. Selv den nat. - Og hvad så?
Kan du ikke se, hvad du gør? Selv nu fornægter du mig, hvad der tilkommer mig.
- Og det er? - At være helvedes bitter på dig.
At føle mig fuldstændig afvist og hadet.
At hade dig for at gøre det mod mig.
Der findes gode mænd, der vil behandle mig, som om jeg er præcis det, de vil have.
Og så gør du det med Jane.
Du ved, med ham fyren, slæbebil-fyren.
Hvad med det? Hvad har det med noget som helst at gøre?
Du ved det ikke engang, vel? Du ved ikke engang, hvorfor det gør mig så ked af det.
Jane er forelsket. Hun tror, han måske er den rigtige.
- Er det dårligt? Jeg troede, I var venner. - Hun er min ven.
Jeg er glad på hendes vegne, men jeg føler mig som lort,
fordi du finder hendes livs kærlighed til hende, og jeg står tilbage som hvad?
Jeg står tilbage som lort.
Hvordan tror du, det føles?
Dee, jeg forstår, du er vred på mig, men hvorfor...?
Glem det.
Det behøver ikke at give mening.
Jeg bliver to uger, men du må hellere finde en anden.
Kommer Otis hjem i aften, mor?
Nej, skat, det har jeg sagt.
Hvornår ser vi ham igen?
Jeg ved det ikke, skat.
JEG SER FREM TIL AT MØDE DIG,
NÅR DU KOMMER HJEM TIL THANKSGIVlNG.
JANE, DU ER EN UTROLIG MASKINSKRIVER.
TALER DU ALTID SÅ HURTIGT?
DU ER DEN FØRSTE KVINDE,
FAR HAR LADET TALE MED MIG PÅ DENNE HER MASKINE.
ER DER KÆRLIGHED I LUFTEN?
Ja.
Jeg har bare virkelig lyst til at arbejde for en kvindelig advokat nu.
Det har jeg aldrig prøvet, og jeg tror, det kunne være godt.
Jeg tror ikke, du finder det særlig anderledes,
men med dine kvalifikationer og erfaring har jeg ikke til hensigt at tale dig fra det.
Jeg er nysgerrig. Din tidligere arbejdsgiver har skrevet en strålende anbefaling.
Hvorfor sagde du op?
- Hvad er der i vejen? Er du okay? - Ja, jeg er okay.
Du er såret, knægt.
Det er ikke mit blod.
Hvad er der sket?
Jeg har set nogle lede ting, Simon.
Tre biler er stødt sammen på Santa Monica- motorvejen øst for National Boulevard.
Kun en vejbane er åben, og de almindelige veje er heller ingen skovtur.
Det er en jungle derude.
Jeg indså, at det ikke var både dig og mor, der var glade for ikke at have små børn.
Det var faktisk kun dig. Dajeg tænkte over det, havde mor aldrig rigtig sagt noget.
- Hvilken vej drejer du heroppe? - Til højre.
- Okay. Hvad skal du så nu? - Ind i højre bane.
Nej!
Roberto! Du kan ikke bare skifte bane, fordi du har lyst!
- Du skal sikre dig, at der er fri bane. - Jeg dummede mig.
Hellere køre ti gader for langt end forsøge at skifte bane, når det er umuligt.
Pas på ham der, der er på vej ud. Sænk farten. Langsommere!
- Når jeg beder dig stoppe, så stop! - Du sagde, jeg skulle sænke farten.
Det gør ikke noget, hvis du rammer en bil, men ikke en person. Det er det vigtigste.
Folk er idioter. Du er nødt til at holde øje med de værste ting.
Se, hvor du kører.
Hvorfor skal jeg sige, at mor er skør at ville have det barn?
Jeg vil ikke have hende til at sige, jeg er skør, vel?
Måske er det ikke skørt for hende. Det er hendes liv.
- Og mit. - Og dit, selvføIgelig.
Men hun vil være mest involveret.
Tro mig, det påvirker os begge meget. Skal vi ikke koncentrere os om det her?
- Hvad vil du gøre heroppe? - Jeg drejer til venstre.
Virkelig?
Der er ret trafikeret, er der ikke?
- Far, jeg skal lære det. - Du har ret.
- Blinklys. - Det er på.
Det er fint her.
Perfekt.
Tænk på, at du kun har et liv,
og hvis du virkelig gerne ville noget, og mor sagde: "Nej, det må du ikke",
- hvordan ville du have det? - Lad os droppe snakken. Tænk på dit sving.
- Ja. - Hvad kigger du efter?
- Lyset. - Og? Hvad er det vigtigste?
- Ikke at ramme en person. - Nej, jeg mener her.
- Kom nu, helt alvorligt. Det er ikke en joke. - Undskyld.
Det vigtigste er, at de biler stopper.
Ja. Fordi?
Fordi nogle idioter altid kører over for rødt.
- Godt. Hvad kigger du ellers efter? - De biler, der kører forbi.
Godt.
Klar? Lyset skifter nu.
Det er fint.
Vent.
Ikke endnu.
Okay, de stopper.
Kør.
Stop!
- Din idiot! - Rend mig!
Han gør plads. Kør!
Når jeg siger til, så skift bane. Vi holder ind til siden herhenne.
Du kan skifte nu.
Kør ind til siden her.
Pis.
Han var et fjols.
Sagen er, at det er så sindssygt herude, du er nødt til at reagere hurtigt.
Du har et splitsekund til at køre, ellers smadrer den krydsende trafik dig.
- Undskyld, far. - Der er svært, det her.
At lave et venstresving i LA er en af de svære ting, du kommer til at lære her i livet.
Han sad nærmest på skødet af dig.
Den her by stinker.
- Vil du køre? - Nej, for fanden. Jeg er for rystet.
Lad os komme væk herfra.
Det ser ud, som om vi skal have det barn, hva'?
Hallo.
Hvad?
Der er ingen Firooz her.
Nej, du har fået forkert nummer.
Virkelig? Jamen, du kan også rende mig.
- Hvem? - Firooz.
Kender du ham?
Mit hjerte hamrer.
Kom her.
Det er okay.
Alting virker så tæt forbundet.
Alt det gode og dårlige i verden. Alting.
Jeg kan mærke det i mig selv.
Og i os. Vores ægteskab.
Jeg elsker dig, Claire.
Jeg kan godt lide mit liv med dig.
Kan du?
For jeg elsker dig så højt, Mack.
- Kør mig til studiet. - Min bil holder ved dit kontor.
Tag minibilen tilbage. Jeg kan blive hentet.
- Jeg må tilbage til centrum. - Slap af.
Ingen bliver udvist, mens du kører mig over til studie 20.
Vi talte kun om dit ægteskab over frokosten.
Jeg glemte helt at lykønske dig med din karrieres nye drejning.
Claire fortalte mig om volden i dine film. Hun var så glad.
Fortalte Claire dig det? Nå, det. Glem det.
- Hvad? - Det er overstået.
Jeg må have været vanvittig i et par uger dengang.
- Hej, Tim. Hvordan går det? - Er du gal. Det er slemt.
Jeg vil ikke fortælle Claire, du skiftede mening.
Jeg har genvundet min fornuft. Jeg talte i tåger.
Kør ned her og til venstre.
- Hvad skete der? - Ingenting. Det skete aldrig.
Hør, Mack, jeg er kunstner. Grin bare, for det gør alle andre.
Ingen her i byen vil indrømme, at en producer er en kunstner.
Men jeg ved, hvor mange latterlige instruktører, jeg har måttet bære hele vejen
og så se dem tage hele æren og anmeldelserne og priserne.
- Hvilke priser er det? - Jeg har intet imod beskeden anonymitet.
Sådan gjorde Thalberg det også.
- Hvis de er latterlige, hvorfor så hyre dem? - Jeg har ikke selv tid.
At optage hele dagen, kedelig lysopsætning og alt det pis. Lad bare dem gøre det.
Det er ikke pointen. Pointen er...
Vend om. Vend om og kør tilbage derned.
- Hvor kom jeg fra? - Pointen er...
Der er en afgrund i det her land, et voksende dyb,
mellem folk, som har det, og folk, som ikke har en skid.
Det er, som om et kæmpe hul har åbnet sig i jorden, lige så stort som Grand Canyon.
Og det, der væIter ud... Hej. Jeg hedder Davis. Bygning 78.
Hele bygningen. Kom forbi. Jeg tror, jeg har noget til dig.
Det her er den bedste by i verden. Drej til venstre her.
- Hvor kom jeg fra? - Grand Canyon?
Ja. Det, der kommer ud af det store hul, er et vredesudbrud,
og vreden skaber vold, og volden er virkelig.
Og den forsvinder ikke, før nogen ændrer et eller andet.
Hvilket ikke sker. Og du bryder dig måske ikke om det. Jeg gør måske endda ikke.
Men jeg kan ikke ignorere det, fordi det er en løgn.
Og når kunst lyver, bliver den værdiløs, så jeg må fortsat fortælle sandheden,
selv om det gør mig pisse bange, ligesom det gør dig pisse bange.
Selv hvis det betyder, at et røvhul kan skyde et stort hul i mit ben for et urs skyld,
og jeg kommer til at halte resten af mit liv og anse mig selv som heldig.
Det er det utrolige, hvad vi anser for heldigt i dag.
Vores kriterier for heldig har ændret sig.
Davis, vi taler ikke om stor kunst her.
Siger du, hr snob, hr smagsdommer, hr kunstens immigrationsadvokat.
Men der er så meget vrede rundt omkring,
at vi er heldige at have filmen til at give os afløb for lidt af den.
Det udtryk er så slidt. Jeg er chokeret over, at du bruger det.
Tror du, alle kan gøre mit arbejde? Tror du, alle kan lave det lort, jeg laver?
Var der ikke noget med "livskraft"? Det fortalte Claire mig.
Det her er livet. Det er det, jeg forsøger at få ind i dit tykke hoved.
Der har altid været vold. Der vil altid være vold, ondskab og mænd med pistoler.
Mine film afspejler virkeligheden. De skaber ikke virkeligheden.
Og hvis jeg laver bedre film end andre, så har jeg et større ansvar at leve op til.
Mack, har du nogensinde set Sullivan's Travels?
- Nej. - Du har ikke set nok film.
Alle livets gåder er løst i film.
Det er en historie om en mand, der mister fodfæste.
Han er filmskaber, som mig, og han glemmer et øjeblik, hvorfor han er på jorden.
Heldigvis finder han ud af det igen.
Det kan ske, Mack.
Tjek den ud.
- Du er stor i slaget, hva'? - Du ligner en, der er klar til at spille.
Måske. Jeg vil se dig skyde udefra.
Mack, hvorfor førte du mig sammen med Jane?
Dumhed, tror jeg. Trangen til at blande mig i ting, der ikke vedkommer mig.
- Sluttede det dårligt? - Det er slet ikke slut.
Hun er det bedste, der er sket mig i meget lang tid.
Virkelig? Er det rigtigt?
Ja, der kan du bare se, min ven. Nogle gange fungerer det.
Okay, så. Til 20. Derudefra. Vinderen vinder det hele.
Er du sikker? Du får måske ikke chancen for at skyde.
Du får slag.
Det er da fedt med dig og Jane.
Ja, det er. Det er derfor, jeg kom. Jeg har tænkt på, hvordan jeg kunne takke dig.
- Det behøver du ikke. - Jeg har en idé.
- Jeg ved, hvad jeg kan gøre for dig. - Du behøver ikke gøre noget. Spil.
Det er derfor, jeg kom. Jeg ved, hvordan jeg kan vise min taknemmelighed
for, at du introducerede mig for Jane.
Endestationen, folkens.
Hvad synes du?
Det er ikke helt dårligt.
Visiontext tekster: Heidi Krumhardt Jensen
Subs ripped by Ingolf 2004